Věnováno mé dceři MingXii
Londýn, 14:30
Ahoj, mami.
Ahoj, zlato. Mám špatné zprávy. S tátou to nevypadá dobře.
Měl bys přijet. Žádal tě, abys mi zavolala?
Tak vysloveně ne.
Naposledy jsme se viděli patnáct minut loni v létě
Jeho byt, bankovní účet, pojištění, univerzita...
Tvoje sestra je v Austrálii. Je toho na mě moc.
Uvidím, jestli bude moct jet Gaelle.
Ahoj, miláčku.
Přitížilo se mu? - Měl bych být s ním.
Přijedu.
Invaze barbarů
Tělo Kristovo.
Přijímaní je tady.
Tělo Kristovo.
Jak vám dnes je, pane Desmarais? To nevím, protože nejsem pan Desmarais.
Omlouvám se, máme problémy s počítačem.
Constance Lazure. - Moje žena Louisa.
Musí to být obtížné mít manžela zde.
Opustila jsem ho před 15 lety.
Takže je pro mně jedno, jestli je tady, nebo si doma obskákává své studentky...
Dej mi aspoň chvíli pokoj. Vždyť víš, že to jsou už roky, co jsem chodil se studentkami.
A co je potom Raphaelle Metelle? - Raphaelle je ale Dominikova studentka.
Byl jsi její osobní lektor? "Klekněte si, madam, kolena hezky od sebe."
Raději už budu pokračovat. Hezký den přeji. Vám také, sestro.
Volala jsem Sebastianovi.
Opravdu? - Nejsi rád?
To je báječné, můžeme si zahrát některou z jeho videoher. Je pořád ještě mladý.
Dobře, ale mohl by si aspoň jednou za život přečíst nějakou knihu.
Jakoukoliv, to je to tak obtížné?
Možná nečte, ale za měsíc vydělá víc, než ty za celý rok.
Děkuji mnohokrát. - To je v pořádku, měli jsme místo.
Do Belfastu odlétame v pondělí... - Budu tu muset zůstat asi déle.
Můj chlapeček!
Musíš být vyčerpaný. Jaký máš teď čas, dvě ráno?
Gaelle, jak se máš, zlato? - Dobře, děkuji.
Dobrý den, pane. Mladý muži.
Pamatuješ se na Gaelle? - Na Gaelle se nedá zapomenout.
Jak se ti daří?
Žádné soukromé pokoje? - Můžu být rád, že jsem neskončil na chodbě.
Zkoušela jsem to domluvit, ale dovolala jsem se pouze do hlasové schránky.
Otec je na tom špatně. Zůstaň na příjmu.
Nevypadá to moc povzbudivě.
Ale abych si byl jistý bych potřebovat PET sken.
Uvidím, co se dá udělat. Mohli by je poslat po satelitu.
Znamená to Pozitronová Emisní Tomografie.
V Sherbrooke jedna je, ale čekací doba je šest až dvanáct měsíců.
Nejede dnes do Burlingtonu? Tam je také, -
je to ale drahé. 2000 dolarů.
Peníze nejsou problém. - To máte štěstí.
Nikdy jsi nenaslouchal mému tělu.
Nedávám ti to ale za vinu. Podívej, musím se obléct
Sanita me odváží do Burlington za 10 minut. - Už žádné výmluvy!
Jedu tam na svoji radiovou terapii. - Ne!
Zdejší přístoje jsou přílis staré. Přestaň se mi vyhýbat.
To je můj syn, Sebastian, jedu s ním.
Je to žena, kterou jsem kdysi dávno znal.
Nemohla bych sem jít sama.
Nikdy jste tu nebyla? Ne, nikdy.
Ale vídavali jste se často.
Vždy na neutrálních místech, obvykle v restauracích.
On k vám chodil? Zřídka.
Ale vy k němu nikdy.
Ne. Sem si vodil své milenky.
S trochou štestí ještě najdeme nějaké kalhotky.
Jsem ráda, že s ním dnes Sebastian jel.
Je důležité, aby spolu mluvili.
"Vánoce na tomografii, Velikonoce pod drnem."
Mám tu výsledky.
Nevypadá to dobře Ani trochu.
Samozřejmě si nemůžeme být jisti, ale pravděpodobnost chyby je téměř nulová.
Už má bolesti?
Proč ho nepřivezeš sem? Alespoň by netrpěl.
To my tady dokážeme.
Je mi to líto, kamaráde.
Baltimore není daleko. Sedm hodin autem, hodina letadlem.
Nepojedu nikam do exilu. - Nechtěl bys mít vlastní pokoj?
S koupelnou, CD přehrávačem? - K čemu je mi CD?
Mohl bys poslouchat hudbu. V civilizovaných zemích takové věci mají.
Víš, kolik to stojí? - Nic. O to se postarám já.
Neznám tak vůbec nikoho. - Pojede tam všichni zítra.
Ne, to nepojedeme. Ja nejedu nikam do Států.
Volil jsem státní zdravotnictví, tak nyní musím přijmout následky. - Jenom idiot by to odmítnul.
Chci být se svými přáteli. - Jakými přáteli? Kde jsou?
Dominique je pryč, ale Pierre...
Nemáš nikoho. Kromě té čarodějnice dnes ráno.
Jaká čarodějnice? - To je nepodstatné.
Ty slzy, zkalené oči: Ó Remy!
O kom to mluví? - O Marlene Dupire.
Snad si nespal s Marlene Dupire? Je to úplný cvok, to ví každý!
Zničil jsi rodinu kvůli takovým jako ona? Nic jsem nezničil!
Zničil jsi matčin život, moje dospívání, Sylvaininu..
Obvykňuješ mě z jejího selhání?
Ona miluje moře, plavit se světem.
Možná jsi milionář, ale nevíš nic!
Vím, že neskončím jako ty! Ona je důvod, proč jsem tady.
Vychovala mne ona, ne ty!
Nemáš letadlo do Hong Kongu, které bys mohl stihnout?
Nepotřebuju tě k ničemu, ani trochu! Jdi k čertu!
Kašlu na tebe! - Jdi k čertu!
Vracíme se do Londýna. To nemůžeš.
Nabídli jsme mu nejlepší nemocnici, odmítnul.
Slyšela jsi ho, nikdy se nezmění.
Plánujete mít děti? Určitě.
Dokud se z tebe nestane rodič, nikdy nepochopíš.
Měnil ti špinavé pleny.
Volal tvým učitelům každý měsíc, po celou dobu tvého studia.
Tak moc se snažil.
Když ti byly tři, měl jsi meningitidu.
Houpal tě v náručí bez přestání 48 hodin,
aby od tebe odehnal smrt.
Nemůžeš si to pamatovat.
Co bych měl tedy udělat?
Najdi jeho přátele, sežeň mu útulný pokoj.
To by nemělo být otížné.
Ministerstvo zakazuje výměny mezi nemocnicemi. Navíc, umístili by ho do haly na pohotovosti.
Patro pod námi je prázdné? Už dva roky.
Mohl by se přesunout tam? Zlaté oči...
Ale vždy se můžete zeptat na vedení. Hodně štěstí!
Už musím jít.
Máte štěstí, že máte takového syna. Myslíte?
Kolik dětí sem chodí?
Rozhlédněte se! Vidíte hodně dětí u postelí svých rodičů?
Ja jsem tu každý den, vím to.
Měl jste otce? Byl váš otec v nemocnici?
Ke konci. Navštěvoval jste ho?
Žil v Chicoutimi, já v Montrealu.
Vy jste přiletěl z Anglie?
London, Chicoutimi, pro vás... co je dál? Nemoc vám zatemnila mozek.
Až to skončí, zmáčni End. Abys to ukočil.
Je to obtížné, ale pokud se budeš soustředit, snad to zvládneš.
Ahoj tati, vidíš, Pacifik.
Plavíme se ze Sydney do Nové Kaledonie.
Na Velikonoční Ostrovy a nakonec do Valparaisa.
Posílám ti svěží mořský vánek, snad ti udělá dobře.
Musím už končit. Víš, jak moc to stojí přes satelit.
Moc a moc tě líbám. Zatím se měj!
Nemáte visačku. - Pan Pelletier? Z Londýna od Lloydů.
Žádnou vám nedali? - Ne.
Poslední dveře vpravo. Ale přístě budete potřebovat visačku.
Dobrý den. Pauline Joncas-Pelletier.
Prosím, posaďte se.
Takže vy zastupujete banku Lloyd z Londýna?
Vlastně ne, řekl jsem to, aby mě sem pustili.
Leží zde můj otec. Rád bych ho přesunul do prázdného podlaží.
Sehnal mu něco pohodlnějšího.
To je báječné!
Plně v souladu s naším programem zapojení rodinných příslušníků.
Bohužel, rozdělení infrastruktury, je určeno
vyhláškou Ministerstva zdravotnictví.
Je absolutně nepřípustné ji porušit kvůli individuálnímu prospěchu.
Jsem si jistý, že naši zaměstnanci... - Připravil jsem si samozřejmě nějaké materiály.
Musíte pochopit, že naše zdroje jsou zaměřeny na rychlou pomoc
v souladu s diagnostickými parametry, definovanými dokumentem Region 02.
Nebuďte směsný. Nejsme žádná rozvojová země.
Promyslete to.
I pokud bych přimhouřila oko, budeme potřebovat souhlas odborů.
A to je otížné. Já to zařídím.
Tyto materiály mohou být každý týden doplňovány. Vrátím se zítra. Děkuji.
Na vedlejším poschodí je spousta volného místa. Zabere to pouze pět minut. Ukážu vám to.
Vrátim se v pět.
Promiňte, počkejte na další.
Rád bych na tomto patře nechal zařídit pokoj. Mohli bychom...
Podívej, bez souhlasu odborů se tu nehne ani prstem.
Všechno začíná a končí u odborů, jasné? Nejdříve jsem také zašel za vámi.
Je potřeba vymalovat, vydrhnout podlahu...
Zadrž, příteli.
Bavíme se o přesčasu, rozumíš. A mí chlapci nebu.. Platím hotově.
Hotově? Hotově. Jeden malíř.
Dva.
Šest hodin.
Osm.
Cena?
40$. 35$.
Chci postel, záclony, židle... Podívej, tohle my neděláme.
Najmete personál, rozdělíte práci. A naúčtujete mi rozumnou cenu.
Rozumnou? Řekněme 25%.
Tady je pro začátek 2500$, další budou každé dva dny.
Kde je můj notebook?
Co? Můj počítač.
Na zemi. Není tu.
Musí tam být. Nic tu není.
Na zemi, ne ve skříni. Nejsem blázen. Není tu.
Někdo ho musel vzít.
Kdo? Nevím.
Měl jsem v něm padesát emailů. Jak je teď získám zpět?
Cely obchod s Norskem, nemám žádnou zálohu.
Copak nevíš, co dělám? Ne. Nikdy jsi mi to neřekl.
Proč bych se měl obtěžovat? Stejně nikdy neposloucháš.
Zemřelo kolem tří tisíc lidí. Historicky nedůležité.
Jenom příklad za Spojené Státy,
50000 mrtvých v Bitvě u Getysburgu.
Co je ale důležité, je,
že bylo zasaženo srdce impéria.
Ve všech předchozích konfliktech - Korea, Vietnam, Perský záliv
Impérium vždy dokázalo udržet barbary za hranicemi svého území
Z tohoto důvodu možná lidé budou na 9.září vzpomínat, a já zdůrazňuji možná,
jako na počátek invaze barbarů.
Alain Lussier, děkuji. Bylo mi potěšením.
Promiňte, můj počítač byl odcizen. Ano? Vyplňte tento formulář.
Proč? To je pro policii.
Podívejte, od pondělka mám už tohle.
A vyšetřuje to vůbec policie? Ne, pouze, pokud se jedná o fyzické násilí.
Minulý týden tu byla ve staré prádelně znasilněna žena, tak přijeli,
ale jinak tu nebyli od 24.července.
Je snadné oloupit pacienty. Polovinu času prospí.
A odbory zaměstnance chrání.
Není toho mnoho, co bychom mohli udělat.
Ronald?
Co pro tebe mohu udělat, příteli? Ztratil jsem nebo někde zapomněl svůj počítač.
Možná v otcově pokoji. Takže, není nějaká šance, že by ho někdo mohl nalézt?
Poptám se, ale za nic neručím.
Kdyby náhodou. Jasně, kdyby náhodou. Prověřím to.
Díky, vážím si toho.
Haló? U telefonu.
Samozřejmě, že si tě pamatuji, Sebastiane.
Jak se ti daří?
Ano, je to už dlouhá doba.
Je velmi nemocný.
A je úplně sám, kromě mé matky.
Vím, že je v nemocnici, ale neuvědomila jsem si...
Skoro nikdy nejezdím do Montrealu, takže...
Je ještě stále v nemocnici?
Pierre, potřebuji tě tu.
Škola začíná, nenášli jsme nikoho na hlídání, děti jsou nemocné...
To je život. Pořád dokola.
Zkusím přiletět.
Říkáte to, protože doba je teď tak hrozná.
Není nijak zvlášť hrozná, vůbec ne.
Těžko tomu uvěřit, ale 20.století nebylo tak krvavé.
Má se za to, že ve válkách padlo sto milionů lidí.
K tomu deset milionů v ruských gulazích.
A čínské koncentrační tábory, nikdo sice neví, ale řekněme dvacet milionů.
takže stotřicet, stotřicetpět milionů mrtvých. To není tak působivé.
Španělé a Portugalci dokázali v šestnáctém století
bez plynových komor a bomb vyvraždit v Latinské Americe stopadesát milionů indiánů.
Se sekyrami! To je spousta práce, sestro.
A i přes vydatnou pomoc víry to byl velký úspěch.
Tak velký. že Nizozemci, Angličané, Francouzi a později i Američané
Nasledovali jejich příkladu a zmasakrovali dalších padesát milionů.
Dohromady dvěstě milionů mrtvých!
Největší masakr v dějinách.
A já nevidím ani stopu po pomníku obětem holokaustu.
Historie lidstva, to je historie hrůz!
Měli jsme tu zkušební program s heroinem.
Zjistím, jestli stále ještě probíhá.
Heroin je o osmset procent účinnější než morfin.
Ke konci je to obrovský rozdíl. Dobře, děkuji.
Odpočin si. Odpočinu, dobrou noc.
Vy se přátelíte s premiérem nebo s hokejovou hvězdou?
To se o něj pouze stará jeho syn. Já vím. A starý hlupák mu ani nepoděkuje.
Můj syn je ctižádostivý a puritánský kapitalista.
Zatímco já jsem vždy byl smyslný socialista. Smyslný není ani polovina toho, čím je, sestro.
Oplzlý! Zhýralý! Bestiální! Chlípný! Perverzní!
Jak ti je, ty statný hříšníku? Lépe!
Polib mne, ty prasáku!
Vrátila ses? Včera?
Z Aljašky? Kouzelná a chladná, jako já!
Vidíte sestro? Má nádherná snacha, má udatná žena, a dvě mé nejvíce okouzlující milenky.
Zemřu v pokoji. Budete se smažit v plamenech pekelných.
A nebudu sám. Tyhle jsou v bezpečí, ale vzhledem k nemravnosti těchto dvou, se budou roštovat hned vedle mne.
Zatímco vy si budete brnkat na harfu sedíc na věky na mráčku
ve společnosti Jana Pavla II., mrzutého Poláka, a Matky Terezy, úlisné Albánky.
Nemoc mu vlezla na mozek.
Ne, to je pouze etnická pravda, Luiso.
Albanci jsou většinou úlisní a Poláci mrzutí.
"Neštěstí Polska jsou důkazem Boží existence!"
Dobrý den, rád bych mluvil s někým z drogového oddělení.
Posaďte se.
Buď pozdraven, velký čuníku. Co tady děláš, ty jeden starý buzíku?
To je Alessandro.
Slyšel jsem už o tobě.
Gilles Levac. Moje partnerka, Kim Delgado.
Posaďte se. Děkuji.
Můj otec je hospitalizován zde v Montrealu.
Přirozeně má zde příšernou péči, a trpí velkými bolestmi.
Můj přítel, doktor, navrhl, aby pro něj sehnat heroin.
Moc toho ale o drogách nevím. Jako student jsem pouze kouřil marihuanu.
Drogy se prodávají v každém městě a policie ví kde.
Doufal jsem, možná naivně, že byste mi mohli doporučil nějaká místa, kde bych mohl sehnat kvalitiní heroin.
To je fascinující, nebýt toho...
že práce policie je zatýkat dealery, ne jim dělat reklamu.
Považujte mě pouze za někoho, kdo se snaží ušetřit čas.
Považujte mě za někoho, kdo není tak hloupý, aby si chtěl zítra přečíst titulky v novinách:
"Policie napomáhá novináři sehnat drogy."
Já nejsem... Já ani ona nechceme skončit u řízení dopravy v Chibougamau.
Přísahám, že nejsem reportér. Proč bych vám měl věřit?
Jsem obchodní operátor u MacDougall Deutsch. Můžete si to ověřit.
Je snadné vyrobit falešné vizitky.
Omlouvám se, že jsem vám zdržel.
Následující večery strávím na diskotékách.
Podívejte, Citrouillardova rodina!
Claude, nemohu tomu uvěřit! Jak se máš?
Heroin býval drogou bohatých. Ale ceny klesly a to se změnilo.
Tradicí ale zůstalo, že je to droga hudebníků a básníků...
Říkate, že mám hledat v těchto kruzích? Já neříkám nic.
Pouze opakuji zvěsti, které se objevují v mediích. Dobře.
Co vlastně děláš?
Má drahá, jsem ředitelem Ústavu Kanadských Univerzit v Římě.
A co přesně znamená Ústav Kanadských Univerzit v Římě?
Ve skutečnosti jsme vůdčí kulturní organizace, která pomáhá studentům kanadských univerzit v Římě.
A kolik studentů kanadských univerzit je v Římě?
Po pravdě řečeno, pár.
Proč se ptáš?
Rád bych věděl, na co jsou plýtvány naše daně.
Jsme velmi skromná organizace. Přirozeně ředitel potřebuje vlastní dům...
...kde jsou všichni vždy vítáni, samozřejmě.
Vás nijak nepostihlo škrtání? To je zcela nemožné.
Institut byl zrozen v rozpočtové džungli ministerstva zahraničí.
Ani sám ministr netuší, že existujeme.
S kým se mám vyspat, aby taky sehnala takovou práci?
Obávám se, že lidé, s nimiž jsem se musel vyspat já, by byli slepí k tvým vnadám,
jakkoliv bujné jsou.
Bujnost má také své fanoušky, drahoušku. Bohužel ale ne na ministerstvu zahraničí.
Je to on?
Někdo ho našel? To je ono.
Chtěl bych pro něj sehnat heroin. Potřeboval bych někoho, kdo má kontakty.
Ja už v tom dlouho nejedu.
Jediné co teď šnupu je dětský pudr.
Mohla bych se zeptat dcery. Pamatuješ si na Natalie? Ano, trochu.
Nemohu nic slíbit. Sotva o ní slyším.
Ahoj, zlatíčko. Tady je máma, Diane.
Chybíš mi, zlato.
Podívej, pamatuješ si na Sebastiana, Remyho syna?
Často jste si spolu jako děti hrávali.
Chtěl by se sejít. Chce se tě na něco zeptat.
Zavolej, kdy budeš chtít, kdykoliv.
Pokud bys se mnou raději nemluvila, nechám ti číslo přímo na něj.
Musíme ještě stihnout do šesti zajít do obchodu, potřebujeme náklad plenek.
Děti stojí majlant.
Proč jich lidé ve Třetím světě mají tolik?
Co to říkáš za hlouposti. Chudáci tví studenti, pokud je učíš takové nesmysly.
Dal ti tu knihu, o které jsem se zmínila? Kterou?
Duchovní léčení od Swami Rapudanthra.
Ne, bohužel ne. Donesu ti ji. Všechno je to pouze v tvé hlavě.
Uvnitř tvé hlavy nemoc začíná i končí. Pierrovi to pořád říkám.
Dobrá, musíme už jít. Uvidíme se brzy.
Jak je stará? Obávám se, že to není záležitost věku. Její poprsí převažuje na jejím mozkem.
Nech toho. To je pravda! Potřebuje příliš mnoho krve, aby se prokrvilo,
a na mozek se už nedostává. Je to psychologické. Žádné nejapné poznámky.
Dala mi dvě krásné dcery, které změnily můj život.
Pouhy letmý dotyk její ruky způsobí, že mi ztvrdne jako býkovi.
Což, jak jistě uznáte, je v mém věku pravé požehnání.
Natalie?
Málem bych tě nepoznal, pojď.
Pracuješ na plný úvazek?
Co děláš? Korektorku.
Pro nakladatelství?
Boreal Press. Takže máš volnou pracovní dobu?
Má nabídka je, že ti budu platit dávky
a ty se budeš starat o otce.
Chceš hnědý nebo bílý? Nemám ponětí.
Chceš to kouřit nebo píchat? Důvěřuju tobě.
To bys neměl. Proč ne?
Nikdy nevěř feťákovi.
Jsou zvyklí lhát.
Táhle to je.
Kolik? 500$.
Je celkem chladno, že?
Ta dívka je nevinná, dělá mi laskavost.
Pokud chcete, zatkněte mě, ne ji. Mám vás zatknout?
Myslíte, že jsem hlupák? Vůbec ne.
Vypátral jste Oliviera za dva dny. Dobrá práce.
Oliviera? Dealera.
Zatknete ho? Budete po mně chtít, abych zatknul každého?
Poznáváte ho? Michel Richer, biolog.
Nikdy nezatýkáte dodavatele?
Celou dobu. Pracujeme dva, tři roky, a dopadneme iránský gang.
A na jejich místa hned příjdou Iráčané.
Nebo Libanonci, Turci, Italové.
Poptávka je příliš velká. Je to invaze.
Co tu dělate? Myslím, právě teď?
Svou práci. Vidím.
Udržujeme pořádek.
Ryba zabrala v Zampinově rybníce.
Je čas na rybolov.
Co jste studoval?
Proč se ptáte? Zvědavost.
Kriminologii, vedlejší obor psychologie. A vy?
Mathematiku, vedlejší obor ekonomie.
Dávejte pozor. Vy také.
Ty si mě nepamatuješ? Ne.
Byl jsem si blízký s tvou matkou.
Myslíte, že jste s ní spal? Nemyslím jenom to.
Byli jste manželé? Ano.
Manžele nikdy nevydrželi až do rána.
Mohla jsem je vidět, pokud bych vstala v noci.
Z dětské perspetivy to muselo vypadat odporně.
Říkali jsme tomu sexuální osvobození.
Co je to? Heroin.
Vyrábí se z opia, že?
Je to morfin s míchaný s několika dalšími chemikáliemi.
Budeš mi to píchat? Začneme s vdechováním a potom se uvidí.
Je neuvěřitelné, jak...
Teď buďte zticha. Soustřeďte se.
Poprvé je to vždy nejlepší. Pak už se to pouze snažíte zažít znovu.
Říká se tomu jízda na drakovi.
Dobré ráno. Dobrá ráno.
Co to cítím, vy jste kouřil? Probůh ne, pouze jsem si zapálil svíčku a meditoval jsem.
Kde máte kapačku? Dr Levesque ji dal pryč.
Dobré ráno, mé milé doktorky.
Zadržte dech.
Bolí vás to? Ó ano.
A tady také? Tam také, ano.
Je to nesnesitelné? Proboha, ne!
Máte dobrou náladu? Nemůže být lepší!
Jak jste spal? Jako nemluvně.
Nemám vám předepsat prášky proti bolesti.
Ani náhodou! To je báječné.
Já vždy říkám, čím déle si udržíte jasnou mysl, tím lépe.
Plánuji mít mysl jasnou až do smrti.
Úžasné, pane Paranteau. Děkuji mnohokrát, doktore Dube.
Já nejsem doktor Dube. To odpovídá, protože já nejsem pan Parenteau.
Co je to za chlapa?
Všechno to začalo s Marií Goretti.
Přesně. S dívkou, která řekla ne! Kdo je to Maria Goretti?
Portugalská rolnice. - Portugalská? Santa Maria Goretti!
Nebyla to Italka? Z Nettuna.
Portugalka byla Fatima, zjevení, panna, pastýřka.
Tajemství Fatimy. Co pouze Pobe mohl slyšet.
Ubohá Kanada v roce 1960. Podívej, my jsme tomu věřili.
Takže natočili Povznášející život Marie Goretti.
Kdo ji hrál? Lámu si s tím hlavu.
Ines Orsini.
Ovšem! Nesmrtelná Ines Orisini! Jak jsem mohl zapomenout?
Viděl jsem ji ve škole v Padově u jezuitů. Já u jezuitů v Brebeuf.
A já v semináři v Chicoutimi.
Po celý film je nesmrtelná Ines Orsini
zahalená od hlavy až k patě.
Až v jediném okamžiku naznačí bídnou povahu bestiálního chtíče
ohavného násilníka.
A tak vyčerpaná Maria smočí své rozkošné špičky v moři.
A se vznešeným avšak neokázalým pohybem nadzvedne svou sukni...
Stehna Ines Orsini! Jenom když si vzpomenu!
Ó, potoky spermatu ze mne tekly pri pomyšlení na její stehnách.
Tím se vysvětluje zvýšená hladina řeky St. Lawrence.
Roky jsem usínal s erekcí a snil o Ines Orsini.
Do dne, kdy jsem uviděl Francoise Hardy v televizi zpívat All the Boys and Girls.
Najednou jsem byl netečný k cudnému vzhledu Ines. Maria Goretti, samotná,
opuštěná - osud ženského rodu.
Dlouho dobu jsem spával s Francoise Hardy. A byli jsme velice štastní.
Žel bohu, u filmu jsem objevil Julie Christie. Naše bláznivá aférka trvala šest měsíců,
dokud jsem nepotkal Chris Evert, tenisovou šampionku,
kterou jsem opustil kvůli vznešené Karen Kain,
tančící carmen z Marseille.
Celý žívot jsem chodil do postele s nejnádhernějšími ženami světa.
Až jsem se jednoho dne probudil a zjistil, že sním o Karibiku.
Zestárnul jsem. Ženy opustily mé sny.
Už dlouho jsem nesnila o žádném muži.
Tak co to vlastně děláš?
Jsi prezident Norské ropné společnosti.
A právě jsi koupil ropné pole v Severním moři od krachující americké společnosti.
Dokážet vyprodukovat barel ropy za sedm dolarů a prodat ho za dvacetpět.
Pokud ale chceš minimalizovat vliv fluktuací cen ropy, jak to uděláš?
Netuším. Zavoláš mi a uděláme výměnu.
To znamená co? Obchod, kde ti má banka platí
pevně stanovenou cenu a ty platíš pohyblivou cenou.
Zavážeš se, že nám svou ropu budeš prodávat po nasmlouvanou dobu za stanovou cenu.
Ve zkratce, řídím finanční riziko.
A jsi v tom dobrý?
Docela.
Mohl by řidič zastavit u jezera?
Možná.
Rád bych ho ještě jednou viděl.
Na Berkley jsem skládal svůj doktorát spolu s Lockenem a Donaldsonem, dvěmi budoucími nositeli Pulitzerovy ceny.
Nebyli lepší, než já, ale byli Američané.
A já, vrátil jsem se sem zpět, začal jsem učit, oženil se
a potom... nic víc.
Tvé ženy tě příliš zaměstnávaly. To byly nedlouhé doby, jak ty říkáš.
Ne, čeho jsem měl nedostatek byla výstřednost.
Skončil jsem u patetických dostaveníček ve špatně vytopených bytech na Jižním konci.
Rada učitelů mě nahradila do 48 hodin. Děkan mi zapomněl říct sbohem.
Nejobyčejnější sekretářka dostane cukroví, když odchází na mateřskou.
Dámy a pánové, ze zdravotních důvodu nemohu s vámi dokončit tento semestr.
Slečna Raphaelle Metellus me nahradí.
Změní se kvůli tomu nějak termíny?
Ne, termíny i datumy zkoušek zůstanou stejné.
Nějaké další dotazy?
Hodně štestí. Děkuji.
Takže, jak jste se už dozvěděli minulý týden, volby v roce 1840 byly obzvláště bouřlivé.
Strana Whig,
která nově vznikla, sjednotila čtyři rozdílné skupiny voličů.
Za prvé, Národní republikány, vedené Adamsem a Clayem, zakladateli strany.
Irina je doma, ja musím jít pryč.
Natalie kupuje pro vás?
Je to přítelkyně.
Pokud to myslíte vážně, možná byste mohl kupovat přímo.
Je to pouze dočasné.
Všechno v životě je pouze dočasné.
"Nikdy nevstoupíš dvakrát do stejné řeky," řekl...
Jak se jmenuje? Víte kdo...
Na Natalie se nemůžete spoléhat. Jednou se na vás vykašle.
Uvidíme.
Víte kde bydlím. Samozřejmě.
Co tu děláš? Čekám tu na tebe.
Pořád na tebe musím myslet. Já vím, už jsi mi to říkala.
V noci stále vidím obraz, jak krvácíš na ulici, po nějaké přestřelce.
Mám stále takový strach. Je to nesnesitelné.
Máš příliš velkou představivost.
Víš, že takhle nemůžeš žít věčně.
Samozřejmě, že vím. Vím to lépe než ty.
Já vím, že je to moje chyba, a právě to mě ničí.
Stejně to nic nezmění. Je mi jedno, čí je to chyba.
Tobě na životě moc nezáleží, že?
Ani ne.
Ve tvém věku jsem býval taky takový, připravený kdykoliv umřít. Vůbec jsem se nestaral.
Proto jsou mladí lidé nejlepší mučedníci.
Je to paradoxní, ale přivykneš si k životu,
a začneš odpočítávat. Zbývá mi 20 let, 15, 10.
A uvědomíš si, že děláš věci naposledy.
Naposledy kupuješ auto.
Poslední výlet do Janova, Barcelony...
Tak dlouho žít nebudu. Jak to můžeš vědět?
Každou chvíli se někdo předávkuje.
To ale nikdy nemůžeš předpovědět. Možná toho necháš a dožiješ zralého věku.
Nedokážeme rozluštit naši minulost, co můžeme vědět o budoucnosti?
Nikdo nemůže vědět, co ho čeká.
Vyjma mě. Teď už to vím.
Bojíte se? Samozřejmě, nechci umřít, tolik miluju život.
A co na něm tolik milujete? Všechno.
Víno, knihy, hudbu, ženy, především ženy.
Jejich vůni, jejich ústa, dotek jejich pokožky.
Měl jste jich hodně? Ano.
A nezdály se vám po čase všechny stejné? Trošku ano.
Ale nikdy mne neunavily.
Stále jste velký svůdník? Ne, už ne. Když máš roky, je to jiné.
Stále zbožňujete víno?
Bohužel už ne. S mými játry.
A cesty, které jste si vysnil, uskutečnil jste je?
Dnes už je všude plno turistů.
Potom to není váš současný život, co tolik milujete. Je to váš dřívější život,
ten je už ale dávno mrtvý. Možná.
Očekával jsem zatuchlého starožitníka, ne okouzlující mladou dámu.
Upozoňuji vás, že nejsem specialistka.
Kdysi tady bylo všechno katolické.
Jako Španělsko nebo Irsko.
A najednou se v roce 1966 kostely vyprázdnily, během pár měsíců.
Velice zvláštní fenomén, který zatím nikdo nedokázat vysvětlit.
Takže nyní nevíme, co s tímto.
Představení by rádi věděli, jestli to má nějakou hodnotu.
Komerční hodnotu? Ano.
Máte tu francouzské kalichy z osmnáctého století?
Američané je zničili, pár kusů je v muzeích.
Jsem si jista, že to má velkou cenu pro kolektivní pamět zdejších lidí.
Ale dá se něco z toho prodat? Na světových trzích?
Upřímně, nedokážu si to představit.
Jinými slovy, všechno tu je absolutně bezcenné.
Ukážu vám východ.
Pius XII seděl na svém tlustém zadku v pozlaceném Valikáně
zatímco Primo Levi byl odveden do Osvětimi... To není smutné!
To je opovrženíhodné! Odporné!
Pokud je to, co říkáte pravda, a historie je sérií ohavných zločinů,
o to víc potřebujeme někoho, kdo by nám mohl odpustit.
Tomu věřím.
Závidím vám.
Kdybych alespoň něco napsal.
Nic jste nenapsal? Pár studií o tom a tamtom, nic důležitého.
A co jste dělal?
Tohle mě sžírá.
Co byste chtěl napsat?
Souostroví Gulag, Periodickou tabulku prvků.
Važně až taková díla? Ale ne. Takže?
Zanechat po sobě aspoň nejaký otisk. Musíme uspět alespoň ve svých vlastních zkouškách.
Abychom mohli říct, aby jsme udělali to nejlepší, co se dalo, a dokázali zemřít v pokoji.
Já jsem naprosto selhal. Alespoň si to uvědomujete.
Spousta učitelů je samolibých, nesnesitelných.
Neznám vaši dceru, ale se Sebastianem jste rozhodně neselhal.
Takový není díky mně. To nikdy nevíte.
Mysleli jsme, že budeme muset za návštěvu platit. Každý se zajímá, jak se máte.
Každý jistě ne. Byl byste překvapený.
Poslední den, co jsem byl ve třídě, to nevypadalo, že by vás to nějak dotklo.
Tehdy jsme si to pouze neuvědomili. Přesně, teď, když jste pryč...
Chybíte nám.
Jsem dojatý, když to slyším, opravdu.
Měli bychom jít.
Od čtyř máme hodinu s panem Robym. Jenom jděte.
Hodně štěstí. Děkuji.
Nevzdávejte se snadno. Nebudu.
No nikdy bych... Překvapující.
Na analfabety byli docela dojemní.
Není to jejich chyba. Já jsem je nic nenaučil.
Za tuhle cenu přijdeme kdykoliv. Uvidíme.
Já nic nechci.
Dohodli jsme se. Ne, děkuji.
Chcete si rozdělit její díl?
Vzali jsme se následující léto u mých rodičů ve Francii.
Pamatujete, ta kaple byla kouzelná.
Louisa a já jsme se vzali
v šedý únorový den na ponurém předměstí.
Abychom spolu mohli spát bez nepříjemností s našimi rodinami.
Chtěla jsem se vdát u Loiry.
Šest měsíců na to jsem ji začal podvádět.
To jste si pospíšil. S tím souhlasím.
Když jsem potkala Sebatiana, řekla jsem si: S ním je to navždy, už nikdy nechci někoho jiného.
V tvém zájmu doufám, že vám to vydrží.
Protože přece víš, že láska... Ne, ne, ne! Žádná "láska".
Otec a matka stále mluvili o "lásce".
Miluji tě. Moc tě miluji. Už tě nemiluji.
Nemohu postavit svůj život na filosofii popové písničky.
Miluj mne něžně. Lásko, nemiluj mne. To je směšné.
Mí rodiče se rozvedli, když mi byly tři.
Několik dalších let otec pravidelně jezdil na nedělní oběd.
Hodinu a půl předtím, než odjel, jsem vždycky zmizela.
Ležela jsem na zemi před jeho autem, aby nemohl odjet.
Mé děti tohle nesmí nikdy zažít.
Takže nyní moje noční radosti odstarává obrovská televizní obrazovka Toshiba u nohou mé postele.
Už žádné milostné dovádění?
S tím je konec. Viděla jsem už dost stropů. Navždy?
Zavřela jsem krám, složila zbraně, zakopala válečnou sekyru.
Také mezi námi některé Věci utichly. Ale, ale.
On je v Boloni celý týden a já jsem v Římě.
Ještě je tu víkend, ale...
Moje žena usíná v posteli s dětmi.
Skvělé, můžeš si znovu přečíst Tocquevilla.
To jsem už dávno udělal. 2000 stránek na biblickém papíře.
Je neuvěřitelně kultivovaný a jeho prostata je neuvěřitelně zduřelá.
Omlouvám se, ale já si stále ještě docela užívám.
Na venkově mám schovaného jednoho starého kovboje...
Kovboje? Děláš to teď s kovbojem?
Ano, pozvala jsem k sobě starého kovboje, aby pročesal mé křoví.
Pročesal tvé křoví! Ano, ale měli jsme spolu hádku.
Nikdy nepochopím muže. Celý svůj život jsem chodila s hulváty,
kteří mysleli jenom na to, jak zmizet poté, co ukojí své nepřízemnější potřeby.
Na druhý den, jako kompliment, jsem kovbojovi řekla:
V našem věku může ještě pořád jít jen o zábavu na jednu noc. Rozzuřilo ho to. Nechtěl být sexuální objekt,
mluvil o své mužnosti. To zbožnuju!
Vyvolaný duchovní hlad pokračoval objevováním jeho ženské stránky, jeho vnitřního já.
Bylo to nesnesitelné.
Poslední věc, co jsem chtěla byl sentimentalista s měkkým pérem.
Chtěla jsem někoho, kdo by mě pořadně ojel. To je všechno.
Jsem citlivá a chytrá za nás oba.
Masáž
Myslíte, že by chtěl masáž? Potřebuje muslim poklonu směrem k Mecce?
Touží Karmetitán po svém Svatém Řádu?
Jste tu dnes poprvé? - Ano...
Nevím, jestli věříte na náhodný akt laskavosti,
ale pokud ano, učiňte tohoto nemocného muže šťastným.
Udělejte mu matku všech masáží.
Stonásobně vám to bude oplaceno v tomto životě, nebo v některém dalším.
Už jsem v nebi?
Jste má Valkyra? Už nastala má hodina?
Je mi potěšením!
Natalie se neukázala.
Je to špatné. Tvůj otec má abstinenční záchvat.
Nevíš, kde je Natalie? Nemám ponětí.
Zmizela. Varoval jsem tě.
Jestli ji nenajdu, vrátím se. Jsem tu do jedenácti.
Tohle bych neměl dělat.
Měla jsi pravdu. Říkala jsi, aby ti nevěřil.
Tvůj dealer mi říkal to samé.
Vzbuď se, máme spolu dohodu.
Jakou dohodu? Já ti platím dávky, ty se staráš o otce.
Co je s ním? Čeká na tebe.
Už jedeme.
Musíš dodržet dohodu!
To je obtížné. Máme spolu smlouvu, spoléhám se na tebe.
V obchodě... můj otec... Znáš mého otce...
Chceš si vyměnit otce? Já jsem si zařídil svůj život.
Dokonalý mladý muž.
Dokonalá kariéra.
Dokonalá snoubenka.
Já jsem nedokonalá. Jsem smutná. Velice smutná.
Kde jsi byl? Nevěděla jsem co dělat.
Sežeňte lžíci. Cože?
Lžíci.
Naplňte ji do třetiny.
Nedokážu to.
Co se tu děje? Neptejte se, nemáme čas.
Musíte nám pomoct. Prosím vás. Píchněte mu to. Potřebuje to. Prosím, všechno vám vysvětlím později.
Co je to? Heroin.
Snažně vás prosím.
Zavřete aspoň dveře. Už jdu.
Jenom tuto jednu. Brzy uz bude po všech.
Je ti líp?
Seděli jsme na molu. Nikdy nebyl šťastnější než u jezera.
Mohli bychom si pronajmout chatu? Samozřejmě, dojdu pro klíč.
Co hledáš? Klíče od chaty.
K čemu je potřebuješ? Půjčuji chatu Sebastianovi. Chce tam vzít Remyho.
Aniž by ses mě zeptal? Omlouvám se.
Celou jsem ji zařídila. To je pravda.
Hodiny v Ikea se nepočítají.
Nebo záclony, které jsem ušila? A ty půjčíš chatu nějakému cizinci, aniž by ses mě zeptal!
Remy není žádný cizinec.
Proto se Nicole rozvedla s Tomem Cruisem!
Stále někomu půjčoval jejich dům v Kolorádu.
Půjčuji svůj dům svému příteli Remymu, tak už zmlkni.
Jestli to myslíš vážně, tak já tu už nezůstanu ani vteřinu. Beru si holky a odcházím.
Je mi to líto. Zapomeň na to, to bude v pořádku.
Použij ji kdykoliv budeš potřebovat.
Neboj se. To tu máme pořád. To je život. Díky.
Žádné zprávy od Sylvaine?
Ne, volal jsem a loď je někde blízko Chile.
Doufám, že je v pořádku. Určitě je. Pouze jim nefunguje spojení na satelit.
Pacifik je velký.
Sbohem.
Přijměte mystérium a budete spasen.
Řekněmu mu, že ho máte rád.
Mluvte s ním, dotýkejte se ho.
Vypij to tady. Hned teď?
Metadon musíš chtít brát vážně.
Teď ti věřím. Vypij jednu každý den.
Jenom jednu, ne víc, ne míň. Vrať se v pondělí.
Jestli selžeš, vyšktnu tě z programu.
Pořád se s tím nemohu vyrovnat. Vy víte, že budete muset.
Nedokážu to přijmout.
Tak to je prostě je. Tak to chodí.
Prostě zavřete oči.
Milióny dalších právě teď tak ve světě umírají.
Já už ale nikdy víc nebudu. Já. Zmizím navždy.
Kdybych se alespoň něčemu naučil.
Cítím se stejně bezmocný jako v den, kdy jsem se narodil.
Nenašel jsem smysl.
Musím stále hledat.
Musím v tom pokračovat.
Byli jsme vším.
Separati, individualisti, suverénisti, suverénisti-asocialisti.
Ale ze všeho nejdříve existencionalisti.
Četli jsme Sartra a Camuse.
Potom Fanona, a stali jsme se antikolonialisty.
Četli jsme Marcuse a byli jsme Marxisti. Marxisti-Leninisti.
Trockysti. - Maoisti.
Po Solženicovi jsme se změnili. Byli jsme strukturalisti.
Situacionalisti. Feministi.
Dekonstrucionalisti. Jsou vůbec nějací "isti", ke kterým jsme se nehlásili?
Kretenisti. Bože ne. Pomysli na Guo Jingovou.
Kdo to byl? Archeologistka se sukní co měla rozparek až k rozkroku.
Ty si na to pamatuješ? Byla sedmdesátá léta. Čína se otevřela západu.
Přijela v rámci kulturní výměny. Univerzita ji dala na starost spolehlivému radikálovi, mně...
Vešel jsem do jídelny v jejím hotelu. Uviděl jsem ji a zemřel.
Byla krásná, že by dokázala rozpustit 7000 terakotových válečníku císaře Qina.
Objednal jsem čas a pustil se do nesmělé konverzace.
Ale představoval jsem si nás v poloze Lotosový květ. Sečuánský drak.
Abych vypadal zajimavěji,
Vrhnul jsem se do: "Vaše země toho tolik dosáhla.
Tolik vám závidíme. Vaše kulturní revoluce je uchvatná."
Její kouzelné antracitově černé oči pohasly.
Poníženě jsem si uvědomil, na co musí myslet.
"Je to buď agent CIA nebo největší kretén na Zapadě."
Tolik o lotosu a drakovi.
Minulé dva roky musela určitě čistit prasečí chlívky na převýchovávací farmě.
Otec zavražděn, matka dohnána k sebevraždě.
A teď jí tu nějaký hloupý Kanaďan, odkojený na filmech Jean-Luca Godarda
a knihách Philippa Sollerse
říká něco o tom, jak je Čínská kulturní revoluce úchvatná.
Kretenismus nikdy neklesnul hlouběji.
Dobrovolná prostost.
Míchaná vejce s kaviárem a čerstvými lanýži. Z Toskánska
Abychom zůstali v Itálii, Castello Banfi Excelsus, obyčejný ročník.
Proč jsme byli tak hloupí? Budeme z toho usuzovat kongenitální stupiditu?
Vůbec ne. Inteligence je není individuální rys.
Je kolektivní, národní, občasná.
Ó, máme tu novou teorii!
Atény, 416 před Kristem Euripides uvádí svoji Electru
Dva rivalové přihlížejí v publiku, Sofokles a Aristofanes.
A dva přátelé, Sokrates a Platon. Tam byla inteligence.
Florencie, 1504, náměstí Palazzo Vecchio,
na protějších zdech, dva malíři: Leonardo da Vinci a Michelangelo.
A jejich učedník: Rafaelo. A manažer: Nicolo Machiaveli.
Filadelfie, USA, 1776- 1787.
Deklarace nezávislosti a Ústava.
Adams, Franklin, Jefferson, Washington, Hamilton a Madison.
žádná jiná země nebyla tak požehnaná.
Já jsem se narodil v Chicoutimi, Kanadě, roku 1950.
Je zázrak, že nejsi ještě hloupější.
V roce 1950 byl každý hloupý, v Aténách i Chicoutimi.
V Italii bys podporoval Rudé brigády.
Teď je tam Berlusconi. Filadelfie volila George Bushe.
Vidíš, nejsi tak hloupá.
Inteligence zmizela a bude trvat eony let, než se vrátí.
Od Tacita k Dantemu to trvalo kolik, jedenáct století?
Arabové udržují inteligenci naživu. To je pravda.
Nejsi hladový?
Nedokážu to polknout. A ty? Ne, díky.
Nikdy bych si nepomyslel, že přijde den, kdy odmítneš čerstvé lanýže.
Bohužel, ten den dnes nastal.
Aspoň srk vína?
Připijte na mé zdraví a řekněte mi, jaké je.
Rád bych zemřel jako Felix Faure.
Proč nejsem překvapená?
Můžu mít sen. Kdo to byl? Proč?
Ó požehnaný Felix Faure, prezident Francouzské republiky.
Jeho srdce přestalo bít.
Zatímco jeho milenka, ctihodná Madame Steinheil, mu klečela u nohou,
a pupovala z něj ten nejskvostnější výstřik všech dob.
Můj bože! Jeho nepřátelé škodolibě říkali:
"Zachvátila ho, mohl být Cézar a on místo toho měl záchvat!"
Od té doby je Madame Steinheil jako Smrtící hubička.
Chtěl bych mít takové štěstí!
Není naše chyba, že je tvoje srdce nazastavitelné.
Vybavuje se mi, že jednu dobu jsem to já a někteří další zde
z tebe pumpovali tak svědomitě, že by to převrhlo i škuner.
Ó madam, vy jste ho pumpla?
Ano pane, naprosto jsem ho vypumpovala.
To vám madam, těžko někdo spolkne.
Jsem zničená. Jdu do postele.
Ty nejdeš? Dnes ne.
Ve středověku, v starých rukopisech...
Barbaři byli všude, dnes...
Jejich princ přichází.
Myslíš, že jsi vtipná?
Bojím se.
Uděláme, co budeš chtít, je to tvoje rozhodnutí.
Víš, co bych si přál?
Abys měl takového syna, jako mám já.
Neozvala se Sylvaine? Ne.
Řekni ji, že jsem na ni myslel.
Mám tě rád.
Není to tak dávno, co bych vás asi bez zeptání pomiloval.
A já bych vás asi nechala. Myslel jsem si to.
Dnes jsem tu nebyla, neviděli jste mě. Ovšem.
Právě teď to přišlo.
Na lodi tomu říkáme ďáblovo oko...
Okouzlující bručoun - ledovec v noci
nebo oheň z úniku ropy...
Je to už tak dávno, co jsem tě neviděla.
Můj tatínku, taťuldo
Celý život mi scházíš.
Řekni si, že jsem štastná žena, protože jsem našla místo, kam patřím.
Netuším, jak si to dokázal, ale přenesl jsi na mě svoji chuť do života.
Ty a máma jste vychovali dvě neuvěřitelně odolné děti. Je to opravdu zázrak.
Víš, první muž v životě ženy, je vždy otec.
Budeš vždycky se mnou.
Přátelé, prožít s vámi tento skromný život pro mě bylo potěšením.
Vezmu si vaše usměvy sebou.
Remy, Remy...
Muži mého života.
Můj anděli strážný.
Bylo mi ctí se s vámi poznat.
Naopak já jsem byl poctěn, slečno.
Matka zde nechce žít.
Nemusím ho prodat. Můžeš se sem dočasně přestěhovat.
Miluji tě.
Z anglických titulků přeložil jedné bezesné noci peme.